Gauk tėvo leidimą santuokos nutraukimui
ir būsiu kupinas norų,
kaip ir tu.
Jūsų jausmai mano dukrai mane džiugina.
Atsikratyk kliūtimi.
Nenori gimdyti vaiko?
Tai būtinybė
Raudonas buteliukas.
Jo turinį reikia pakeisti karčia žolelių arbata.
Jūsų žmonos vergė slėpėsi tamsoje,
rankoje laikydama man pažįstamą daiktą.
Aš žinau, kas jame.
Ir kam jis skirtas.
Tegul jie miršta ne čia, o arenoje.
Mes užpulsime Kapujos areną.
Prieš jus Ganikas.
Pagaliau susikausime ant smėlio.
Ko Melita visada bijojo.
Tu miegojai su ja?
Enomajau...
Mes uždegsime žmonėse aistrą,
kurios kibirkštys sudegins visą Romą.
Spartakas.
Gajau, kur mano tėvas?
Padėk man.
Jis mirė nuo Spartako rankų.
Spartakas: Kerštas
Pasirinktas kelias
Jie gyvi!
Neškite vaistus!
Ir medžiagą perrišimui.
Kokios naujienos?
Arena sudegė iki pelenų.
Ir po jais krūva romėnų.
O kaipgi Raskosas?
Jis mirė kaip vyras.
Su kardu rankoje ir mintimis apie kraują.
Tu nesusižeidei?
Dievai man palankūs, mažiuk.
Jei dar taip mane pavadinsi,
jie nuo tavęs nusisuks.
Jį galima pagydyti?
Naziras turėjo tik vieną žaizdą.
O šis žmogus jau turėjo būti miręs.
Jis Enomajus.
Ir jis ne paprastas žmogus.
Tegul dievai jo pasigaili.
Aš dar sapnuoju?
Jei taip, aš nežadinsiu tavęs.
O tada viskas pradėjo griūti.
Jie rėkė ir lakstė kaip vaikai,
o arena degė aplink juos.
Degėsių ir mirties dvoką
vėjai nuneš iki pat Romos širdies.
Džiaukis.
Enomajus - tikras titanas.
Jis gyvens ir vėl paims kardą į rankas.
Kad kovotų su tavimi?
Jei norės sukilti prieš romėnus.
Sukilti?
Tavo penis ne mažesnis nei Jupiterio.
Jūs tik musės,
kurios skraidžioja aplink jaučio užpakalį.
Jis jau pamiršo, kaip arena ant jo užgriuvo?
Romos atramos - ne tik pora medinių sijų.
Jei jūsų tikslas - mirti kuo greičiau,
tuomet jūs teisingame kelyje.
Kodėl nusprendei mums padėti?
Painioji pasirinkimą ir skolos grąžinimą.
Aš skolingas Enomajui.
Nes kitu atveju...
mes čia nesikalbėtume.
Jis teisus.
Mes suklydome.
Kai patikėjome jo ketinimais.
Naziras bandė mane nužudyti,
tačiau dabar jis ištikimas mūsų draugas.
Galbūt juo taps ir Ganikas.
O galbūt reikėjo jį nudėti arenoje?
Liudininkai Romoje
taip pat patvirtina šeimos
palikimą Romoje ir čia, Kapujoje, esančioje viloje
O taip pat vynuogyną Ateloje,
40 ožkų Pompėjos kalvose,
20 galvijų...
Kokia visų gyvulių kaina?
9 tūkst. dinarų, jei išeis susitarti.
Parduokite viską.
Ir paskelbkite apie atlygį už bet ką,
kas leistų sučiupti Spartaką.
Atleiskite, pretoriau, tačiau pagal įstatymą jūs neturite teisės
valdyti šio turto.
Jūs galite tik prižiūrėti jį,
kol senatoriaus Albinijaus įpėdinis nesulauks tinkamo amžiaus.
Įstatymas turėtų padėti...
sučiupti Spartaką.
Pretoriau...
Jūsų padlaižiavimas sukelia tik dar didesnį skausmą gedinčiai širdžiai.
Atleiskite.
Prisiminimai apie jūsų tėvai išliks dar ilgai.
Visa Respublika jo gedi.
Palikite mus.
Kas griaužia tave labiausiai?
Iš tavo rankų amžiams išplėštas tėvas?
Ar tai,
kad nebegausi sutikimo panaikinti mūsų santuoką dėl Varinijaus?
Padariau siaubingą klaidą.
Ir dievai nubaudė mane, nužudydami tėvą.
To nepakanka.
Gajau...
Tu nepasekei paskui tėvą tik todėl,
kad nešioji mano vaiką.
Mano vaiką.
Mano įpėdinį.
Saugok jį savo gyvybes kaina.
Arba tu jos neteksi.
Gedėjimo metu turime tinkamai atrodyti.
Tačiau nenoriu, kad tu dvoktum sielvartu.
Išsimaudyk vonioje.
Raportuok.
Iš arenos ištraukta dar šimtas žuvusiųjų.
Jį rado po griuvėsiais.
Kodėl tiek mažai kareivių?
Daugelis atvyks vakare iš Neapolio.
Nemažai pabėgo.
Jie sulaužė priesaiką Romai?
Visur baimė ir panika. Net ir tarp jų.
Daugelis tiki, kad Spartakas užsiundė dievus.
Nesąmonė.
Nuo Spartako ir jo pakalikų rankų
gali mirti ištisi legionai.
Atleiskite, tačiau kaip ir įspėjau Marką
prieš jam mirštant,
gladiatoriai toli gražu ne paprasti vergai.
Net trys jūsiškiai neprilygtų vienam iš jų,
nepaisant jų pasiruošimo mirti.
Ne.
Ar tu irgi buvai tarp jų,
ant arenos smėlio?
Seniai.
Tuomet įrodyk
savo pagyras.
Siras nori paragauti savo paties kraujo.
Nagi.
Pradėkite!
Nagi!
Brolijoje aš buvau pats silpniausias.
Tuomet man reikalinga tokių kaip tu armija.
Yra ir kitų, panašių į mane.
Pamišę žvėrys, kurie įsikūniję žmonėse.
Tokia man pavaldi jėga
bus naudinga šiais sunkiais laikais.
Senatui nepatiks, jei aš nusileisiu iki šito.
Tačiau jam niekada nepatinka
ambicijų kupinų žmonių veiksmų.
Palieki šias sienas?
Pretoriaus nurodymu.
Jis suteikė Ašurui užsitarnautą malonę.
Ar suteiks jis ją gedinčiai žmonai?
Sunku netekti tėvo.
Aš saviškio nepažinojau...
Kaip Glaberis sužinojo apie silfijų Ilitijos kambariuose?
Galbūt jam tai pasakė dievai.
Pamiršai savo vietą.
Ne.
Aš tik užėmiau ją.
Be manęs tu niekas, bjaurus sire.
Dar kartą neįvykdysi mano įsakymo...
Nusispjaut man į jūsų įsakymus.
Dabar aš tarnauju Glaberiui.
Man tereikia pasakyti, kad žinojot apie jo žmonos ketinimus
atsikratyti negimusiu vaiku...
arba kad Enomajų sučiupo
toli gražu ne dievai...
Jūs dar kvėpuojate,
nes aš dar nepašnibždėjau jūsų paslapčių pretoriui.
Ne, Ašurai. Ašurai.
Laikykite tai malone.
Už kurią teks susimokėti.
Skauda?
Tik keletas įdrėskimų.
Greitai išnyks.
Ne visi randai taip lengvai išnyksta.
Aš nematau randų.
Tu rizikavai viskuo...
Dėl blankaus šešėlio tos, kurią kažkada mylėjai.
Tuomet uždekime saulę.
Ir išsklaidykime tamsą jos šiluma.
Liaukis.
Nevija...
Jie atėmė iš manęs viską.
Net tavo glamones...
Aš girdėjau apie tavo pergales arenoje.
Viskas praeityje.
Mira pasakė, kad tu išėjai į areną.
Kad taptum romėnų budeliu.
Išėjau ten dėl brolio.
Kad jis mirtų garbingai.
O Raskosas?
Jis irgi mirė taip pat?
Jis tau kažką reiškia?
Jis suteikdavo man poziciją.
O aš - glamones.
Regis, jūsų susitarimui atėjo galas.
Galiu susitarti vėl.
Tačiau su kuo nors geresniu...
Tarp jų aš neužimu jokios pozicijos.
Ir jos neieškau.
Tačiau tu likai su jais.
Noriu pakalbėti su senu draugu.
Daugiau nieko.
Mes čia, Vezuvijaus šešėlyje.
Jo viršūnėje
atsidūręs žmogus galės matyti toli
visomis kryptimis.
Ir jis pastebės romėnų karius.
Ar yra kelias į viršūnę?
Tik vienintelis.
Siauras, tačiau praeinamas.
Iš abiejų pusių - uolos.
Be sparnų neužlipsi.
Išrinksime tris,
kurie nebegali pakelti kardo.
Jie stebės pamainomis.
Įėjimas į šventyklą tik vienas.
Mes lengvai galime atsidurti spąstuose.
Po mūsų kojomis daugybė tunelių.
Vieną iš jų galima prakasti iki čia.
Keletas lankininkų sugebės užlaikyti romėnus,
o kiti galės pabėgti tuneliu.
Kiek iš jūsų moka šaudyti lankais?
Arenoje strėlės nereikalingos.
Tu daugiau nekovoji joje.
Ir kardo iš medžio nenukalsi.
Pagaminsime ginklus iš to, ką duoda gamta.
Ir patirties turinčios rankos išmokys mus jais naudotis.
Treniruosimės iki pat mirties.
Namų vergai netaps gladiatoriais,
kurių mums itin trūksta.
Mums reikia kovotojų.
Regis, vertėtų pagalvoti apie Neapolį.
Ir laivus su karo belaisviais.
Norite užpulti uostą,
kai jūsų tiek mažai?
Areną sugriovėme vos keliese.
Paimk du žmones ir visus mūsų pinigus.
Eik į Neapolį ir sužinok apie artimiausiu laiku atvyksiančius laivus.
Atleiskit.
Nenorėjau pertraukti pokalbio.
Mane domina tik tai, ką galiu išgerti.
Tik ieškau vyno.
Jo mes neturime.
Tuomet aš tarp prakeiktųjų.
Iškart su dviem?
Aš šliundra, bet ne kvailė.
Noriu pasikalbėti.
Eina velniop tos tavo kalbos.
Tačiau kalbėsiu ne su tavimi.
Turiu vieną pasiūlymą,
kuris vertas tavo talentų...
Atleisk.
Nemaniau, kad gedėjimo metu prireiks vonios.
Tai man įsakė vyras, nepaisydamas tradicijų.
Pasilik.
Man reikia tavo draugijos.
Sprendžiant iš akių tu neseniai verkei.
Šie įvykiai apsunkina širdį.
Kol visai jos nesuspaus.
Kodėl dievai nepranešė apie Spartako puolimą?
Ir apie mano tėvo...
Jie mane baudžia?
Jo gyvybė už tą, kuria norėjau atsikratyti.
Mes abi kenčiame nuo mūsų praeities klaidų.
Jei dievai paliko mus jūroje,
mes abi turime rasti kelią
saugaus kranto link.
Varinijus nusisuko nuo manęs.
O Gajus...
Bijau, kad jo neapykantos man nesulaikys net dievai.
Vėl tapk mylinčia žmona.
Vykdykite jo valią.
Ir kada nors jis pamirš neapykantos priežastį.
Ir šia klaida mes pasinaudosime.
Kažkada aš tik ir svajojau
užsmaugti tave savo pačios rankomis.
Tačiau dabar įkvėpi mane gyvenimui.
Būsiu šalia tavęs tol,
kol mano vyras nepakvies į aną pasaulį.
Prisimenu šį žvilgsnį.
Taip žiūrėjai ir į mane
dar po Batiato namų stogu.
Tu pažinojai Ganiką dar prieš man atvykstant ten.
Ką tu apie jį manai?
Jis čempionas. Kaip ir mes kažkada.
Suteikė tau daugiau įtakos.
Tačiau jis ja suabejojo.
Kaip ir mes visi.
Tačiau tu visada mokėjai mus perkalbėti.
Mes padarėme neįmanoma.
Sugriovėme Kapujos areną.
Paminklą, kurį Roma pastatė ant vergų pečių.
Mes sudavėme smarkų smūgį tiesiai priešui į širdį.
Tačiau jų dar daug.
Ir jie trokšta sutrypti mūsų laisvę
savo pėdomis.
Kada nors, galbūt greitai, jie smogs mums atkertamąjį smūgį.
Kaip mums to išvengti?
Aš nesiruošiu to daryti.
Kaip? Kodėl?
Jei mums lemta susikauti su Roma, mes susikausime čia.
Vezuvijaus šešėlyje.
Mūsų sąlygomis.
Visi turi prie to prisidėti.
Turime būti pasiruošę tam, kas bus.
Ir kam gi?
Kas mums bus?
Mums trūksta ginklų.
Gaminkite juos patys iš medžio ir akmens,
kol negausime daugiau.
Taip pat norėčiau iškasti tunelius po žeme
atsitraukimo atvejui.
Džiugu vėl pamatyti jį.
Dabar suprantu dėl ko taip verta rizikuoti.
Jei ne tu ir kiti,
aš būčiau žuvęs arenoje.
Ir šiame gyvenime jos nebepamatyčiau.
To aš niekada nepamiršiu.
Kaip ir melo,
kuris prailgino jos kančias viena diena.
Dabar ji saugi.
Visa kita jau nebe taip svarbu.
Manai, žodžiai pakeis tai, kas nutiko?
Tu kvailesnis ne maniau.
...pavojingesni už tūkstantį žmonių.
Atleisk.
Padariau klaidą.
Pasiūlydamas draugystę prakeiktam galui.
Velniop tavo draugystę.
Nusiraminkite.
Kriksai!
Maniau, kad tai jau praeityje.
Žaizdos dar neužsitraukė.
Einu į Neapolį.
Papildysiu mūsų gretas geresniais žmonėmis.
Tau neverta bijoti romėnų.
Taviškiai patys vieni kitus išžudys.
Žinote, ką daryti.
Prie darbo.
Ganikai.
Noriu pasikalbėti.
Einame kovoti?
Einame medžioti.
Visi užsiėmę savo reikalu.
Mes parnešime mėsos.
Kalbėjai apie skolą Enomajui.
Ar jo gyvybės išgelbėjimo maža?
Tai spręsti jam.
Tu laisvas.
Tu pats priimi sprendimus.
Nusprendei išeiti į areną
ir kovoti prieš brolius.
Kas tave pastūmėjo?
Garbė, kurią tu įsivaizduoji?
Ar atlygis monetomis?
Kurio aš negausiu.
Juk aš nenužudžiau jūsų arenoje.
Ir dabar mano durklas, mano laisvė,
palaidoti po jos griuvėsiais.
Laisvė - ne medinis pagalys,
kurį meta šuniui lyg kaulą.
Jos nusipelno kiekvienas.
Mes gladiatoriai.
Ir nusipelnome tos pačios mirties
kaip ir mūsų nužudyti priešininkai.
Aš ne visada buvau tokiu.
Kažkada gyvenau laisvėje.
Trakėjoje.
Su žmona, svajonėmis apie vaikus.
Kas jai nutiko?
Ją nužudė Batiatas.
O aš nužudžiau jį.
Vadinasi, išlyginai balansą.
Mes tapome vergais dėl Glaberio.
Ir aš nenusiraminsiu, kol jis bus gyvas.
Ir dėl to tu erzini romėnus?
Dėl savo moters?
Dėl meilės.
Geresnės priežasties nėra.
Kuri jau nusinešė daugelio žmonių gyvybes.
Tu išbaidei visus žvėris.
Geriau pamedžiosiu vienas.
Laikykite kardus aukščiau.
Neišlaikysite ir tuojau pat krisite šalia.
Dar kartą.
Nenoriu, kad mirtum nuo karščio.
Ačiū.
Ir nenoriu, kad lįstum prie Agrono.
Jei jis būtų pasiekęs savo,
tu būtum likusi kasyklose.
Galbūt jis buvo teisus?
Nesakyk taip.
O po šios nakties tu taip nemanai?
Tokią mintį
aš išraučiau iš galvos plikomis rankomis.
Svarbiausia tai, kad aš vėl matau moterį,
kurią myliu.
Tu matai ją?
Ar jos blankų šešėlį,
kuris liko tik prisiminimuose?
Jūs netekote proto.
Mirė šimtai.
Arena sugriauta.
Ir toks jūsų pasiūlymas?
Lukrecija puls ant kelių turguje,
melsdama dievų apšlapinti dar teberusenančias anglis?
Atleiskite, jaunąjį Sepijų iš proto veda aistra širdyje.
Įsitikinęs, kad dievai pastebės tai,
kad jis prarado tikėjimą.
Mes turėtume gerbti dievus,
kad susigrąžintume jų palankumą.
Ritualas padės išvaikyti žmonių baimes.
Spartako sučiupimas nuramins juos labiau.
Mano kariai šukuoja apylinkes, o ne meldžiasi.
Jau seniai ir be rezultatų.
Jūsiškiai pasirodė ne ką geriau.
Tiesa.
Vienintelis žmogus, turintis naudos
iš mūsų nesutarimų, tai tas, kuris nori mus nužudyti.
Labai teisingas pastebėjimas.
Mums labai trūksta jūsų tėvo patarimo ir palaikymo.
Jam išėjus, šis pasaulis pradėjo griūti.
Sepija manė taip pat,
kai mūsų pusbrolį Sekstą nužudė Spartakas.
Ir dabar ji gedi Merkato.
Jis buvo draugu nuo vaikystės.
Mes netekome daugelio.
Ir daugiau neleisiu, kad taip nutiktų.
Pamirškime nesutarimus.
Sujungsime mūsų pajėgas,
kad nužudytume Spartaką
ir jo žmogžudžių gaują.
Taip. Dėl tautos.
Miestas pagerbs jus abu.
Mūsų balsai pasieks senatą.
Pasikalbėsiu su Varinijumi.
Su tuo, kuris pabėgo į Romą,
kol arenos sienos dar griuvo?
Varinijus nori pamiršti apie visa tai,
kas čia nutiko.
Įskaitant jus.
Paspauskite mano ranką.
Ir tuo palaikykite mūsų ilgalaikę sąjungą.
Aš apgalvosiu jūsų pasiūlymą.
Pranešiu atsakymą rytoj.
Naktinis poilsis...
Mylinti sesuo įtikins brolį geriau nei kiti.
Ryte protas šviesesnis.
Sepijau, noriu pakviesti pas mus jūsų seserį.
Dvi sužeistos širdys galės palaikyti viena kitą.
Protingas pasiūlymas.
Moterį geriausiai užjaučia jos draugės.
Jūs labai padėsite.
Dėkoju.
Surengsiu jos vizitą.
Jūsų žmona reaguoja greitai.
Sepija priims jūsų žodžius giliai į širdį,
o jai kur kas lengviau įtikinti Sepijų.
Taip.
Tavo pakvietimas gali išeiti mums į naudą.
Eime.
Aptarsime kitus reikalus.
Ar nesakiau?
Kartu mes ištrūksime iš šios prarajos.
Aš jo nematau.
Tu tikras, kad jis dar gyvas?
Su juo buvo dar keturi žmonės.
Jam nereikėjo kompanijos.
Jų mirtis išrėžta jo odoje.
Jie tik papildė daugybę kitų jo nužudytųjų skaičių.
Kam jums reikalingas toks žvėris?
Kam man reikalingas egiptietis? Tai tavęs neliečia.
Aš vykdau pretoriaus Gajaus Klaudijaus Glaberio įsakymą.
Aukštas titulas.
Tačiau be jo paties aš negaliu nepaklusti įsakymui.
Žinoma.
Tu gali palaukti čia su mano vyrais,
kol aš jo nepakviesiu.
Diena buvo karšta ir ilga.
Susirasiu vėsesnę vietelę, išgersiu vyno...
atšaldysiu savo protą.
Lipk į šviesą, mano drauge.
Ir stverkis iš visų jėgų.
Kairę ranką laikyk tiesiai.
Tempk iki žando, įkvėpk ir paleisk.
Pabandyk.
Tempk iki žando.
Giliai įkvėpk.
Ir paleisk.
Netampyk stygos.
Ji turi išslysti pati.
Su laiku tu tapsi kaip deivė Diana,
žudanti priešus iš toli.
Donarai!
Noriu eiti kartu.
Šaudymas manęs nedomina.
Kartelį tave išdulkinau, ir dabar mes neišskiriami?
Painioji mane su prakeiktu galu.
Dabar tu vilioji Donarą?
Ieškau vietos šiame pasaulyje.
Ją galima sukurti tik savomis rankomis.
O ne išskėstomis kojomis.
Po dviejų savaičių čia atplauks laivas.
Jame bus romėnų sučiupti kariai.
Jei mes apsirengsime pirkliais
ir pateksime ten iki jam atplaukiant...
Tai įmanoma.
Tavo darbas atnešė vaisių.
Ne visi jie saldūs.
Gatvėse kalba,
kad Glaberis pakėlė atlygį už tavo galvą iki 9 tūkst. dinarų.
Gavai tik romėnų dėmesį?
Šio žvėries mėsa rūgšti.
Mums buvo maža prakeiktų galų?
Daug girdėjau apie nenugalimą galą.
Garsus titulas.
O tu taip ir nelaimėjai,
kai mes kovėmės su Solonijaus kariais arenoje.
Tiesa.
Aš nelaimėjau.
Tačiau nebuvau nugalėtas garbingoje kovoje.
Galbūt ji mūsų dar laukia.
Galbūt.
Buvo džiugu sužinoti, kad tu tapai čempionu.
Vadinasi, tu to troškai.
Ir aš nustebau, pamatęs tave čia,
kur tu klausai trako.
Spartakas atvėrė man akis.
Mes stovime kartu.
Tai kodėl tu sėdi,
kol jis su tuo mulkiu kuria planus?
Aš turiu kitų rūpesčių.
Nevija dabar tavo moteris?
Atsimenu ją, kai ji dar buvo nepaliesta gėlelė.
Už ką su ja buvo taip žiauriai pasielgta?
Dėl mano jausmų.
Apie kuriuos sužinojo Lukrecija.
Tie, kuriuos mes mylime, sumoka didesnę kainą.
Nuvesk ją toliau nuo Spartako
ir jo kvailų ketinimų.
Kol jis nepražudė jūsų abiejų.
Enomajus atsibudo.
Atėjau tik pasikalbėti.
Ką svarbaus gali man pasakyti dabar?
Kad Melita pasirinko tave.
Tai tavo meilė jai buvo svarbiausia.
Tuomet kodėl ji prieš savo mirtį buvo su tavimi?
Kad išgertų su manimi prieš mane parduodant Tulijui.
Tik todėl?
Dėl to, kas buvo tarp mūsų, kaltas tik aš.
Ne ji.
Tik ne ji.
Aš mylėjau tave kaip brolį.
Ir aš tave.
Ne.
Tu gyveni tik dėl savęs.
Ir išduosi ne dievus,
kad įgyvendintum savo norus.
Turbūt aš buvau kvailys,
kai galvojau kitaip.
Matau tai, kai užmerkiu akis.
Spartakas, metantis ietį.
Paskutinis Kosutijaus atodūsis.
Ir Merkatas...
Vargšas Merkatas.
Skaudi netektis.
Atleiskite.
Kalbu lyg aš viena būčiau patyrusi netektį,
o juk jūs gedite tėvo.
Mano širdis perpildyta skausmu.
Jūs vėl jį apkabinsite.
Kaip aš Merkatą
ir mylimą pusbrolį Sekstą.
Kito pasaulio krante,
kur kantriai laukia mano vyras Kvintas.
O su juo - dar daugybė garbių romėnų.
Taip anksti netekusių gyvybės dėl mūsų bendro priešo.
Jūs daug vyresnės už mane.
Tačiau nelaikykite manęs naivia.
Jūs pasikvietėte mane ne pasidalinti skausmu,
o išnaudoti įtikinant brolį.
Sepija...
Jis jau tvirtai apsisprendė.
Jis vienas nori nužudyti mūsų bendrą priešą.
Jei jis ko nors nori, jo jau neįmanoma atkalbėti.
Jūs atskleidėte dviejų senų moterų planus.
Tačiau žinokite, kad jų priežastis - sudaužyta širdis.
Šis skausmas bendras,
nepaisant amžiaus ar patirties.
Aš pažiūrėjau jam į akis,
kai Spartakas stovėjo ant smėlio.
Jie degė ugnimi, kuri pasiglemš visą pasaulį.
Taip ir bus.
Jei vyras pamirš nesutarimus
dėl bendros pergalės prieš Spartaką.
Kaip sakiau jūsų žmonai,
mano brolio būdas sunkus.
Tai ne tik jo kaltė.
Man gaila, kad nepasirinkau kito kelio,
kad susitarčiau su juo.
Tačiau žinokite, kad aš jau tvirtai juo žengiau.
Aš pasikalbėsiu su juo.
Ir pabandysiu palenkti į jūsų pusę.
Džiugi žinia, ar ne tiesa, Gajau?
Taip. Ilgai laukta.
Jūs kaip šviesos spindulys šešėlių pilname name.
Atleiskite.
Skubūs reikalai.
Toks vyras - tikras palaiminimas.
Dievai visada duoda tai, ko nusipelnėme.
Reikiami žmonės jau sukviesti.
Tuomet eime.
Pažiūrėsime, ko verti tavo pažadai.
Ganiko sumedžiotą žvėrį jau gamina.
Eime. Pavalgysime.
Tu taip jį užaštrinai...
Gyvybė greitai ištekės iš venų,
jei jis prisilies prie kūno.
Nevija...
Šis vardas nieko nereiškia.
Ji buvo kita.
Jauna ir kvaila.
Išrauta iš šio pasaulio grubiomis rankomis
ir karštu alsavimu.
Kad išgyventų, jai teko padaryti...
Mes išvyksime iš čia.
Sukursime naują gyvenimą tolimuose kraštuose.
Toliau nuo Romos.
Prisiminimai ras mus visur.
Negaliu nuo jų pabėgti.
Ką nori, kad padaryčiau?
Tiesiog stovėti ir stebėti kaip tu gęsti?
Ne. Nenoriu, kad tu stebėtum.
Noriu, kad tu mokytum.
Kaip vėl kvėpuoti.
Kaip gyventi.
Kaip kovoti.
Kad daugiau niekas negalėtų manęs paliesti
prieš mano valią.
Ir mergina, iš kurios pavogė vardą, vėl jį atgautų.
Romėnams bus atkeršyta už tai, ką jie padarė.
Mes kartu paskandinsime juos kraujo upėse.
Nieko!
Čia irgi.
Nusiraminkite.
Kas čia vyksta?
Dingo visi mūsų pinigai.
Velniop pinigus.
Dingo žemėlapis.
Mūsų stovykla, žygio planas į Neapolį.
Kažkas nusprendė mus išduoti, norėdamas gauti Glaberio atlygį.
Spartakas...
Ganikai,
Išeini nieko nepasakęs?
Viską pasakiau Enomajui.
Ką imi su savimi?
Vandenį.
Mėsą, kurią pats sumedžiojau.
Dingo žemėlapis.
Mačiau, kaip tu į jį žiūrėjai.
Aš kaltas dėl daugelio dalykų.
Tačiau ne dėl jūsų nevykusio sumanymo sužlugimo.
Nešdinkis iš kelio.
Žinojau, kad tu juos pražudysi.
Jie turi mirti šiandien?
Jie man ištikimi.
Tačiau tau ši savybė nepažįstama.
Ne!
Netrukdyk mums.
Parodysiu, ką vyrui reiškia tikslas.
Duok jam kardą.
Tu kovojo Dimachero stiliumi.
Mane mokė pats Enomajus.
Leisk man išeiti.
Arba išbandysiu tavo įgūdžius.
Reikia tai nutraukti.
Spartakas pats panoro kautis.
Gerbsime jo pasirinkimą.
Spartakai.
Čadara!
Ji bandė pabėgti, kol visi stovėjo.
Taiklus šūvis.
Norėjau tik sužeisti.
Ji pasiėmė žemėlapį.
Kodėl ji tai padarė?
Tarp mūsų ji nerado savo vietos.
Ir išėjo ieškoti jos kur nors kitur.
Atleisk.
Tu sakei tiesą.
Taip buvo ne visada.
Norėčiau išeiti,
jei tik tu nenori tęsti dvikovos.
Eik.
Kraujo pralieta užtektinai.
Jūs liekat?
Taip.
Aš gedėsiu tavęs.
Ar išmintinga jį paleisti?
Kiekvienas turi pasirinkimo laisvę.
Ganikas padarė savąjį.
Tačiau jis gali būti pavojingas.
Turėjome ir blogesnių priešų.
Egiptietis ir kiti parodė savo jėgą.
Kaip ir žadėjau.
Pasirūpinkite vergų lavonais.
Tik kad niekas nė neužuostų.
Atleisk.
Negalėjau laukti ryto.
Nori atsakyti į mano pasiūlymą?
Bijau, kad jau per vėlu.
Sepija...
Pastebėjau, kokia ji tau artima.
Mirk žinodamas, kad ji saugi.
Po mano stogu.
Mano rankos užjaus ją artimiausiomis dienomis.
Žodžiai jau nebeturi prasmės.
Nusibodo girdėti juos iš tų,
kurie laiko save geresniais už mane.
Tie laikai baigėsi.
Tavo kariai dabar mano.
Ir prijungdamas juos prie savųjų
aš pagaliau nudėsiu Spartaką.
Tekstą vertė: stasius [TRL-Team] Plačiau apie Mūsų Komandą ir darbus rasite užėję į www.T-Team.LT